Earl, brukar du oroa dig över att du ska glömma hur man går?
Nej, faktiskt inte.
När vi åt, tänkte jag att mina ben inte skulle kunna gå.
-De verkar kunna gå. -Ja, just nu-
-men varje gång jag sätter mig, börjar det om igen.
Vi kan inte gå ditåt. Vi kan inte korsa kattens väg.
Okej, vi tar den långa vägen.
Den omringade oss. Vi är fast.
Randy, jag tänker inte stanna här bara för att du är vidskeplig.
Varför inte? Varje dag kretsar kring dig och din karma.
Dessutom köper vi alltid dina flingor.
-Hur länge måste vi vänta? -Tre timmar.
Eller tills en vit katt omringar oss baklänges.
Översättning: TheDriver www.undertexter.se
Det måste ha sett konstigt ut, när vi satt och väntade på trottoaren-
-men Randy sa att vi måste vänta tre timmar innan vi kunde gå.
Den jäveln omringade oss.
-Klockan är 15.15. Vi går. -Vänta.
Tio sekunder. Åtta... sju... sex...
En svart katt korsar din väg en gång, otur.
Två gånger, mycket otur.
Men tre gånger? Då försöker karma berätta något.
Det bad mig göra nummer 56-
"Stal en katt."
Varje år hade Camden en kattutställning, som folk som älskade katter-
-och såna som hade mycket tid över till deras händer, tog på allvar.
Och som i alla tävlingar, finns det alltid en favoritkandidat.
-Randy, det är den där. -Var? Jag ser ingenting.
Katterna gör mina ögon tårfyllda och min tunga kliande.
Jag är nog allergisk mot det som gud tillverkar dem av.
Sista tandrengörningen, Sebastian. Le lika stort som mamma.
Tänk på något du gillar, som tonfisk eller en långsam mus.
Vem skulle vilja skada ett så fint djur-
-bara för att vinna första prisets?
Vill du veta om dess röv fungerar, hämtar jag en bajslort.
Joy ville att jag skulle skada katten så den inte kunde tävla.
Men det var svårt.
Jag vet inte ens var knäet sitter.
Mina händer bränns. - Den dräglar-
-och mumlar "jag gillar dig"- ljudet fast jag hatar det.
Jag ville hjälpa Joy, men-
-Sebastians ögon måste ha varit sötare än Nancy Kerrigans-
-för jag kunde bara inte göra det.
Jag smög in honom till ett ställe där han skulle bli välkomnad.
Den sovande kattdamens hus.
Med Sebastian ur bilden, trodde Joy att hennes katt skulle ha en chans.
Fina tänder... Fina päls.
-Frun, har din katt läppstift? -Samma som mitt.
Är det här färgade linser?
Ja, och det var inte lätt att få dit dem.
Han har varit besvärlig sedan jag vaxade hans ögonbryn.
Charlotte, vi har en Kod C här.
Vad står på? Vinner jag?
Inte bara det att Joys katt inte vann, den blev räddad och sattes i fosterhem.
Vänta lite, jag måste ta tillbaka linserna till min granne Latisha!
Eftersom karma ville att jag skulle lämna tillbaka Sebastian till ägaren-
-åkte jag tillbaka till den sovande kattdamens hus.
Allting var likadant som förut, förutom stanken. Den var tre år värre.
Tyvärr ser alla katter likadana ut för mig-
-så jag visste inte vilken som var Sebastian.
Ärligt talat, hoppades jag att Judy hade gått vidare efter alla år.
Det hade hon inte.
Hur kunde ni göra så mot en oskyldig varelse?
Det var hans idé. Jag frågade samma sak... för mig själv.
Han är inte försvunnen i alla fall. Det är väl bra?
Ja. - Jag försöker att inte hata er nu, för Sebastian handlar inte om hat.
Vi kommer att bli glada när vi träffas igen.
Jag gillar de där groparna i ditt ansikte.
-Där är de igen. -Sluta.
Jag misstänkte varför Randy var så underlig.
Men före jag ens kunde tänka på det-
-fick jag hålla för näsan för en till tur till kattdamen.
-Randy, vi kommer... -Jag kommer in.
Inte mycket får in Randy i ett hus med massa katter.
Av att döma på hans leende, visste jag att han var efter Judy.
Sebastian Phillips Dechamps!
Även fast han inte var sig lik, visste Judy ändå vilken som var Sebastian...
...vilket var lättare än att lyfta upp honom.
Han har gått upp i vikt.
Men mamma ska inte vara så kritisk, för kritiska mammor-
-bidrar till hetsätande tonåringar, som blir fattiga som vuxna.
Jag hjälper dig.
Det finns bara två saker Randy gör som skrämmer mig.
En är sättet han slutar andas på när han sover.
Den andra är när han låtsas vara någon annan på grund av en tjej.
Den konstnärliga tjejen han träffade, som rökte clove och åt benmärg.
Dottern till Hasidic Jews.
Och den enda medlemmen i föreningen för svarta.
Hon gillade Randy, tills han började vara sig själv.
När folk pratar om deras drömmar är det tråkigt.
Förutom om det är utomjordingar i dem.
Tyvärr var det inte utomjordingar i Martin Luther Kings drömmar-
-och det var bara början.
Det var inte att han inte försökte.
Det var bara en tidsfråga när skulle Randy avslöja sig.
Konsten har ingen spolning.
Även om Randy alltid hade på sig rätt kläder, sa han alltid fel.
Ursäkta att det tog så länge. Förhuden fastnade i dragkedjan.
Efter varje upplösning, blev Randy nedstämd.
Han vände sig inte mot droger, men till nåt svårt att leva med.
Även fast Randy gillade groparna i hennes ansikte, hatade han katter.
Jag älskar katter.
Randy började träffa henne, och kämpade med sin allergi.
Du har rätt. Att gå ut och få frisk luft är en bra idé.
Men precis som alla andra gånger han låtsades vara någon annan-
-visste jag att det skulle sluta dåligt.
-Jag är orolig över honom, Crab Man. -Har du pratat med honom?
Jag försökte, men när man pratar om honom blir han sur.
Det är som att kliva på en kratta.
-Hej, kan du köpa lite kyckling åt mig? -Kan du inte köpa kyckling själv?
Jag ska ha min tredje rättegång och kanske får livstid-
-och du kan inte ge mig kyckling, lite selleri och ost?
-Okej. Ge henne kyckling. -Och Margarita!
Ge honom mycket dricks. Vi sparar till barnens tandställningar.
Katten gör att mina händer bränns-
-mina ögon blir tårfyllda och min tunga känns som när-
-jag åt det där bomullsliknande godiset på vinden.
Använd allergimedicin. Jag använder det. Det lugnar ner mig i sociala lägen.
Jag försökte med det. Det hjälpte mot kliandet, men gjorde mig törstig.
-Jag behöver inte medicin. Jag mår bra. -Randy...
Jag måste prata med dig om något... personligt.
Jag kanske måste prata med dig om nåt personligt, dumskalle.
Du ser? Som att kliva på en kratta. - Randy, du måste höra på mig.
Du kanske måste lyssna, stor-mustasch!
Hör här, kompis, jag förstår inte varför-
-du ljuger för Judy och är någon du inte är.
Du måste ju vara dig själv förr eller senare. Varför inte nu?
Om jag är mig själv, gillar hon inte mig... Sned-öga!
Randy, klart hon inte gillar dig. Du hatar katter och hon kommer att-
-märka det. Jag har sett det... gång på gång.
Jag har hellre en tjej i två veckor, än ingen alls.
Låt mig vara.
Om du faller, fångar jag dig inte... Jag väntar inte.
Titta! Grand Canyon! Vi borde åka dit, alla tre.
Vi kan åka bil och sova i tält. Och rida på åsnor.
Jag kan vara på en åsna, och du kan hålla i Sebastian på den andra.
-Jag hatar katter. -Vad? Vad sa du?
Jag är allergisk mot katter. Och även om jag inte vore allergisk-
-skulle jag inte gilla dem, för de uppträder som att de är bättre än mig.
Förlåt. Jag har låtsas vara nån annan, det är den du gillar, inte mig.
Ursäkta mig...
-jag ska köpa en ny Cyndi Lauper skiva och gråta lite.
Vänta, Randy.
-Jag vill inte bli som kattdamen. -Du är inte som henne.
Du är ung, snygg och pigg nog att vakna om något pissar på dig.
Jag menar, jag vill inte vara ensam.
Randy... Jag ska göra mig av med Sebastian.
Jag vann.
De goda nyheterna är att Randy och Judy fick vara tillsammans.
De dåliga är att jag måste göra mig av med Sebastian på nåt sätt.
Två öl, och sätt en i en skål, tack.
-Varför har du kvar katten? -Jag har försökt hitta ett hem åt den-
-men ingen vill ha en fet katt.
Kanske en lättöl åt honom. - Joy, vill du ha en katt?
Ser det ut som att jag vill ha en katt?
Du borde skriva upp katten på listan, Earl.
Hon jag tog den av finns redan där. Jag sätter inte djur på listan.
Han var en stolt mästare före du stal honom.
Nu är han bara ledsen. Han saknar mästarplatsen.
Jag såg Carl Lewis på flygplatsen en gång, och han såg likadan ut.
Jag sätter inte en katt på listan.
Det skulle du om du såg honom i ögonen.
Han har fina ögon. Fem dollar om du pussar honom på munnen.
Tanken om att sätta ett djur på listan lät galen-
-men tänk om han saknade mästarplatsen på grund av mig?
Ju längre jag glodde, desto bättre såg jag en ledsen Carl Lewis där.
Satan.
Medan jag försökte få en katt i tävlingsskick-
-lärde sig Randy att vara sig själv med en flickvän.
-Varför tar du inte av dig skorna? -Mina fötter stinker.
Det är det de är till för. Varför tror du gud satte dem så långt ifrån näsan?
Sluta, det är gulligt.
Det var äntligen utställningsdagen, och Sebastian och jag kände oss säkra.
Vi kom varandra nära också. Han fick till och med välja slips åt mig.
Nu tävlande, domestic shorthair-
Sebastian Dechamps, med skötare Earl J. Hickey.
Sebastian höll sig lugn, men jag var nervös.
Herrn? Konerna är till för katten.
Jag visste inte att man byter presenter på sitt två-veckors jubileum.
Jag har aldrig haft ett.
-Gillar du den? -Jag älskar den.
Jag har aldrig haft ett smycke förut.
Eller, jag har haft en ID-bricka, men jag pantsatte den.
Jag minns inte vad det stod på den.
När Randy tog på sig halsbandet-
-märkte han att det liknade andra halsband i rummet.
Jag längtar tills du får träffa mina kompisar.
De antog att jag skulle få dö ensam.
Randys nya halsband var inte det enda som oroade honom.
Han tänkte att Judy behandlade honom onormalt.
Ner, ner därifrån!
Hej, Hillary! Hillary, det är jag!
Vänta! Du ska få träffa Randy.
-Det räcker! -Vadå?
Jag är inte en katt.
Randy! Vad är det?
Jag vet att du inte är en katt. Menar du det här?
-Om du skulle komma vilse... -Jag är en människa.
När jag kommer vilse, frågar jag om vägen. Jag gör det ofta.
Okej. Lugna ner dig.
Vem är min pojke? Kom igen! Vem är min...?
Herregud. Titta på mig.
-Jag ber om ursäkt. -Det är okej.
Ibland gör folk saker utan att inse vad de gör.
Jag är väl mig själv. Jag är en kattdam.
Jag kanske får tre önskningar nån gång-
-och kan använda en till att inte vara allergisk mot katter.
Då har jag två kvar till att kunna flyga och världsfred.
Men då skulle Candy Randy glassar få vänta.
-Jag önskar jag kunde vara annorlunda. -Det gör inte jag.
Får jag behålla halsbandet? Det kommer att påminna om dig.
Varsågod.
Jag har inget åt dig-
-men du kommer ihåg mig när du ska tända lampan och den är sönder.
Andra plats till en perserkatt!
Som att katten är bättre för att den är från Frankrike!
Vi ska till Hendersonville nästa vecka på nästa utställning.
Oroa dig inte. Vi sopar banan med slampan.
Det är bra, Earl. Jag tar honom.
-Men han är på min lista. -Jag avslutar det.
Hejdå, Randy. - Har du saknat mig?
Du är vältränad! Vilka muskler!
-Hur blir det med er nu? -Vi gjorde slut.
-Ska jag hämta CD-spelaren? -Nej, jag behöver inte den.
När jag skrattade, skrattade hon. Hon gillade mig.
Bra för dig.
Det är säkert många tjejer som skulle gilla den riktige Randy.
Jag behöver bara en. En som hatar katter.
Och fåglar. Och gurkor, i dillag.
Inte sån man sätter på smörgåsar som moster Paula brukade göra.
Och onsdagar. Hon måste hata onsdagar också.
-Earl. -Ja?
Sömngångaren är här igen.
Han tror nog att han är hemma. Han bor under oss.
Jag vet. Jag tänkte bara säga det.
-Ska jag köra ut honom? -Jag vet inte.
Jag är inte rädd nu när jag vet att han inte är ett spöke-
-men det är svårt att sova med en främling här.
-Jag ska prata med honom. -Nej, gör inte det.
Jag har hört att om man väcker dem, dör de.
Det är bara om man skrämmer dem.
Om man väcker honom på lugnt sätt, går det bra.
Okej, jag ska försöka.
Paul? Paul?
Jag låter honom vara. Han går när han är klar.
Översättning: TheDriver www.undertexter.se